האם זה נשמע מוכר?
אתם סובלים מכאבי בטן, ריבוי גזים ושלשול,
חשים בתפיחות הבטן או עצירות.
לא רק פעם או פעמיים בשנה,
אלא שוב ושוב, לעיתים למשך ימים ארוכים ושבועות.
נמאס לכם, אתם מותשים ומדוכאים.
נוספים לכך גם כאבי ראש. אתם סובלים מכאבים.
ומה אומרים הרופאים?
הם מחפשים סימני דלקת.
הם מבצעים אולטראסאונד, קולונוסקופיה ותבחיני אלרגיה.
הם מחפשים מחלות שונות.
רק כאשר הרופאים לא מוצאים מאומה בתבחינים אלה,
הם מגיעים לאבחנה שמועברת אליכם:
תסמונת המעי הרגיז.
האבחנה היא מעורפלת ולוקח הרבה זמן עד שהמצב הזה מאובחן.
ומה לגבי טיפול?
זה ממש לגשש באפלה.
שינוי בהרכב המזון ובהרגלי האכילה.
פסיכוטרפיה וכלים לניהול דחק נפשי.
על פי התסמינים העיקריים, תרופה נגד שלשול, עצירות או כאבי בטן.
אנטיביוטיקה. לעיתים גם נוגדי דיכאון.
משלב זה פועל אצל חלק מהמאובחנים, לחלקם לא.
לעיתים טיפולים אלה עוזרים להקלת התסמינים לזמן קצר,
לעיתים לזמן מעט ארוך יותר.
יש הרבה ניסיונות טיפוליים ברובם נכשלים.
טיפול בתסמונת מעי רגיז מבוסס בעיקר על ניסוי וטעיה.
עובדות אלה מתסכלות את החולים. מתסכלות גם את הרופאים.
ולמרות הטיפולים אתה עדיין מרגיש נפיחות בטן, סובל מעצירות
או שלשול, צורך לרוץ לשירותים מייד, והכל מלווה בכאבי בטן.
מה אומרים החוקרים?
עבורם תסמונת המעי הרגיז או בראשי תיבות IBS היא מחלה מורכבת.
יש הרבה גורמים התורמים להתפתחות IBS.
מעטים מהם אנחנו מבינים.
IBS משפיעה לרעה על איכות החיים לחלק נכבד מהחולים
ומהווה נטל כלכלי אדיר על מערכת הבריאות הציבורית.
ללא ספק יש רכיב גנטי לתסמונת IBS.
גם אורח חיים, הרגלי אכילה, זיהומים ודחק משחקים תפקיד בהתפתחות המצב הקליני.
הם יכולים לגרום למחלה להתפרץ
או להחמיר תסמיני מחלה שכבר קיימת.
ההנחה של החוקרים היא שיש הפרעה בתקשורת במסלולי ההולכה העצבית המחברים בין המוח למעי.
תסמונת המעי הרגיז היא מצב כרוני שנדרש עבורו טיפול ממושך.
אולם רק כאשר נבין לעומקה את המחלה ואת המנגנונים העומדים בבסיסה
נוכל לטפל בה באופן מיטבי ומדויק.
רק עם אפיון הגורמים הגנטיים הקשורים להתפתחות המחלה
נוכל לבדל בין תת הסוגים השונים קלינית של מי שמאובחן בתסמונת
זו ולבחור עבורו את הטיפול המיטבי.
רק אז יוכלו כל הסובלים ממחלה זו , IBS, לשפר את איכות חייהם.